Tidigare på Star Trek: Picard...
Alla de sjuka är romulaner.
De enda romulaner som nånsin assimilerades, såvitt jag vet.
- Hugh? - Välkommen.
Jag söker efter nån.
- Dr Soji Asha. - Kan du ta mig till henne nu?
Jag tror att hon är nära att upptäcka vem hon är.
Jag hade samma dröm inatt igen.
Om jag får henne att berätta om sina drömmar.
Informationen finns där inne.
Inklusive var hemvärlden är belägen.
Jag öppnar dörren nu. Och jag kliver in.
Vad ser du?
Jag ser två blodröda månar, och blixtar. Många blixtar.
Bra gjort, lillebror.
Du har hittat hem.
- Narej! - Hon har aktiverats.
- Soji. - Vet du vad som händer med mig?
Ja. Följ med mig.
De är illa ute.
Den här saken kan ta oss till en säkrare plats.
En rymdbana.
Vi måste fara nu.
Vi bestämmer en mötesplats.
Mötesplats? Vart ska ni?
Nepenthe. Möt oss där.
Var är grabben?
Elnor, du skulle ju stanna på skeppet.
Jag stannar och täcker reträtten.
Kom.
Lita på mig.
DAYSTROM-INSTITUTET, OKINAWA
TRE VECKOR TIDIGARE
Hej.
Dr Jurati. Kommendör Oh, säkerhetschef för Stjärnflottan.
Jag vill prata med dig om dina två möten med amiral Picard nyligen.
Ab... Absolut. Visst.
Vid ert första möte pratade ni om hans tro
att han interagerade med en syntetisk livsform.
Dr Bruce Maddox arbete och vistelseort.
Och fraktal neuronisk kloning.
Har ni haft mig under bevakning?
Efter mötet överförde du 300 gigabyte
material som är relevant gällande dr Maddox
till din personliga visningsanordning,
data som du antagligen gav till amiralen
vid ert andra möte i hans residens i La Barre, Frankrike.
Jag tolkar din tystnad som medgivande.
Vad mer pratade ni om den andra gången?
Asimovs verk.
Jag sa att jag var ledsen.
Jaså? För vad?
Inte ledsen "för", ledsen "att".
Ledsen att jag inte fick chansen att träffa...
...den syntetiska livsformen.
Det hade varit uppfyllelsen av en livslång dröm.
- Ursäkta, har jag gjort nåt fel? - Inte alls.
Jag är här för att vi behöver din hjälp.
Amiral Picard underrättade Stjärnflottan om att han tänker resa ut i rymden
för att söka efter Bruce Maddox och en fungerande syntetisk livsform.
Vi vill att du följer med.
Ut i rymden? Jag har aldrig...
Om det är mina kunskaper ni behöver, så...
Vi behöver mycket mer än så, är jag rädd.
Låt mig visa vad som kommer att hända om syntetiska livsformer tillåts existera.
Jaha, men...
Min hjärna till din hjärna.
Mina tankar till dina tankar.
Vad vill ni att jag ska göra?
Först och främst, ta den här.
Med den kan vi spåra dig.
Den måste sväljas ner.
Det jag kommer att begära av dig kräver en hemsk uppoffring.
- Få oss online igen, Raffi! - Jag försöker.
Dragstrålen har stekt våra system.
Försök hårdare, för tusan.
Det här är ditt fel.
Mitt? Hur då?
"Chris, han är en gammal man. Han kommer inte långt."
Nu är Picard på väg till en planet flera dygn borta med maximal warpfart.
Vet inte hur. Och jag är låst till en Borgkub full med romulaner!
Fasen också!
Kan du inte hacka trafikkontrollsystemet?
- Raffi! - Jag försöker!
Den underliggande koden är på konstigt Borgmaskinspråk.
Be dem bara att släppa oss!
Det är inte oss de vill ha, utan henne.
Vart än Picard fört henne kommer de att jaga henne och förgöra henne.
Säg att vi bara vill komma hem.
Var har du gömt Picard och syntesen?
Berätta var jag kan hitta Picard och din lilla skyddsling, sa jag.
Vi vet att du ledde dem till subsektor 11 och att bara du återvände.
Kropparna av fyra tungt beväpnade vakter hittades senare i subsektor 11,
och det blir min nästa fråga,
men svara nu på den första.
De har farit.
Vad är deras destination?
Jag råder dig starkt att inte säga att du inte vet.
Jag är uttråkad.
Döda allilhop.
Nej...
Jag avskyr den här eländiga Kuben.
Den är obscen.
Liksom du och dina...
... "xB: ar".
Men det var inte därför de här dog.
De dog på grund av dig.
För att du hjälpte Picard och syntesen att rymma.
För att du förstörde flera års tålmodigt arbete
av dussintals agenter över hundratals stjärnsystem.
För att du kan ha dömt en triljon själar över halva galaxen till döden.
Jag skulle vilja döda dig också, men du tillhör Federationen
och skyddas av det där lömska fördraget.
Är du redo?
Åker nu. Signallåset är starkt.
Då släpper jag iväg vår gäst.
Systemen online igen.
Stabilisatorer åter aktiverade. Motorstatus normal.
- Du lyckades! - Det var inte jag.
Det måste vara ett trick.
Kanske.
Jag är inte fast än.
Och Elnor, då?
Dina vänner. De är oroliga.
Hermano, dags att åka.
Åk utan mig. Det här händer inte igen.
Min hjälp behövs här.
Alla här tycker att du är galen.
Och modig.
Adios, grabben.
Sikta hellre mot mitt huvud,
för mitt hjärta är av solitt durantium.
Du sa att vi var säkra här.
Är vi säkra här, Kestra?
Är dina föräldrar i närheten?
Är han din farfar?
Nej.
Din pappa?
Jag känner honom inte alls.
Han påstår sig vara vän till mannen han kallade min far.
Men du tror honom inte?
Jag tror inte på nån.
Vad är det där?
Den kallas kompass. Den visar norr.
Jag fick den av min vän kapten Crandall borta vid Infinity Lake.
Han är ännu äldre än Picard.
Så... tror du mig?
Har du sagt några lögner än?
På sätt och vis, det här är ju en utstyrsel.
Det är som... en lek min bror hittade på.
Jag är ingen Viveen på riktigt, en vild skogsflicka.
Det trodde jag.
Men mina pilar är riktiga.
Jag skulle aldrig skjuta dig, för jag är pacifist, men jag skulle kunna.
Det ska jag komma ihåg.
Och kompassen är trasig.
Vem var hennes far?
Du har antagligen hört talas om örlogskapten Data.
Oj.
Är du en android?
Soji, nej. Det är ingen fara. Lugn.
Jag vet att det måste vara väldigt svårt.
Allt du trodde på. Dina minnen, din identitet.
Mina drömmar, min kropp, mina föräldrar, min syster, allt var fejkat.
Nej. Inte Dahj. Dahj var verklig.
Jag är så ledsen.
Din syster är död.
Hon mördades av människorna som nästan dödade dig.
Strunt samma.
Inget av det här är verkligt. Fortsätt leka med mitt psyke.
Mamma! Pappa!
Vilka är de här?
Vi var...
De är gamla vänner.
Kom.
Mamma!
Du är i trubbel.
Hur allvarligt?
Allvarligt nog.
Jag mår bra.
Det gör jag. Verkligen.
Och jag är väldigt glad åt att se ditt ansikte.
Välkommen.
Det här är kommendör Deanna Troi.
Dr Soji Asha.
Säg Soji.
Lång historia.
Pappa.
- Vad är det? - Kom ut!
Sluta ropa!
Det är Jean-Luc Picard.
Pausa musiken.
En gång till.
Hej, Will.
Oj! Jösses.
Behöver du ett gömställe?
Sköldar upp. Maximera skannern för skyddsområdet.
Vi har haft problem med kzinti på sistone.
Bäst att köra osynlighetsskanning också.
- Romulaner? - Ja.
Starta osynlighetsskanning.
När du flög till Romulus för att planera den stora supernovaräddningen,
minns du vad jag sa?
"Vill du ha romulaner kryllande omkring dig resten av livet?"
Jag påminde dig bestämt också om Newtons fjärde lag om termodynamik.
- Man får igen för allt gott man gör. - Ja.
Jag bad Kestra att visa din vän var duschen är.
- Tack. - Är hon din vän?
Soji. Hon verkar fullt mänsklig.
Hennes ansikte, röst och kroppsspråk uttrycker känsloförmåga.
Den stackarn verkar traumatiserad.
Men?
Jag förnimmer inget. Jag kan inte läsa henne.
Jag har nog tagit mig vatten över huvudet.
När jag lämnade jorden hade jag en plan, ett skepp och även en sorts besättning.
Nu har jag mist dem alla.
Min plan är nu i bästa fall en halv plan
och flickan svävar fortfarande i livsfara.
Du behöver visst en ny plan.
Ja.
En som börjar med en tupplur.
Du är uttröttad.
Du kan lägga dig och vila i Thads rum medan Will lagar middag.
Pizza i vedeldad ugn. Tomater och basilika från trädgården.
Skåda, en vild skogsflicka.
Bra gjort.
Skar du bort giftsäckarna?
Nej, jag lämnade dem kvar, så att vi alla kan spy galla och dö.
Pizza med tomat, basilika och ej giftig bunnicornkorv.
Det låter jättegott. Tack.
Stanna så länge du behöver. Vad det än gäller.
Vi klarar det.
Självklart. Absolut.
Spelar du fiol?
Nej.
Gillar du Sherlock Holmes?
Jag antar det.
Kan du springa jättesnabbt och hoppa jättehögt
och böja stål med händerna?
Ja, visar det sig.
Konstigt.
Jag vet.
Så du har blod.
- Har du saliv? - Ja.
Snor?
Ja, jag har snor.
Data hade inte snor.
Du vet mycket om Data.
Mina föräldrar tjänstgjorde med honom tills han dog.
För länge sen på ett skepp som hette Enterprise.
Picard var kapten.
Enligt min pappa var han den störste kaptenen nånsin i Stjärnflottan.
Det verkar konstigt att skapa en android med snor och saliv, men...
Jag antar att Data skulle göra så.
Jag förstår inte hur Data kan vara min far.
Om jag skapades, var det kanske för tre år sen.
Vänta, varför skulle Data vilja skapa en android med snor och saliv?
Han försökte alltid bli mer mänsklig.
Han kunde göra fantastiska saker, men det enda han egentligen ville göra
var att drömma och berätta skämt och lära sig sällskapsdans.
Är du sån?
Faktiskt, ända tills du sa ordet "android" förut,
klamrade jag mig fast vid tanken att jag var mänsklig.
Mår du bra?
Nej. Gråt inte. Jag tycker att du är fantastisk.
För att jag har snor?
Och för att du är tre år gammal, så jag får bestämma över dig.
Deanna, språket som Kestra talade...
Viveen. Talas av vilda skogsflickor.
Första gången jag mötte Thad...
...talade han ett påhittat språk.
Han var nog inte mer än fem år.
Det var faktiskt andra gången.
Kära nån.
Så länge sen.
Han skulle ha fyllt 18 år i förra veckan.
Vi klarar sorgen. Jag lovar.
Kestra saknar honom än.
Men för varje dag tonar smärtan bort lite mer.
Men att se det hända måste också vara smärtsamt för er.
Det är härligt att se dig igen, Jean-Luc. Jag är så glad att du kom.
Jag kom inte bara hit för att få en fristad.
- Jag ville också veta... - Jag vet.
Vi ska inte stanna länge.
Jag tänker inte utsätta er alla för fara.
Så fort jag är klar över nästa steg, far Soji och jag vår väg.
Var inte dum. Du hörde Will. Stanna så länge ni vill.
Det är bara det att om nåt skulle hända Kestra...
Naturligtvis, Deanna, jag förstår.
Jag är inte lika modig som förr.
Det är för att du börjar bli klokare.
Fasen. Jag sa ju det, Chris.
- Vad betyder det? - Att nån skuggar oss.
Säkert sen vi lämnade Kuben.
Han är skicklig. Håller sig strax bortom Sirenas skannrar.
Vad är det för en?
Litet. Snabbt. Ett spaningsskepp.
Troligen romulanskt. Ett sånt där litet ormskepp.
Ormhuvuden. Dubbla sub-justerraketer. Stor eldkraft för storleken.
Kan du skaka dig av honom?
Sätt dig.
Agnes. Sätt dig, vännen.
Är ni klara?
Håll i er.
Och nu?
Vi väntar tills han far förbi oss.
Med den farten är han ljusår härifrån
innan han upptäcker att vi inte är framför längre.
Sen lägger jag in en alternativ kurs till Nepenthe, ifall han vänder tillbaka.
Förlåt, jag vill vara den roliga besättningsmedlemmen
som säger: "Vi gömmer oss i kometen",
som visar sig vara en jättegormagander eller nåt.
Men får jag ställa en kanske dum fråga?
Vill ni verkligen åka till Nepenthe?
Det här är ingen utflykt.
Nej, jag vet...
Vi ska till Nepenthe för att hämta Picard. Och syntestjejen.
Jag minns dig kvällen vi lämnade jorden.
Du stod där i din söta lilla blå kappa.
Så taggad att få fara ut i rymden och träffa en livs levande tänkande syntes,
som du alltid drömt om.
Men ju närmare vi kommer henne, desto mindre vill du komma dit.
Jag vill bara komma hem.
Jag vill att ni vänder skeppet mot jorden och sätter full fart.
Picard kan ta hand om sig själv och nån annan kan hitta den jävla syntesen.
Varför måste det vara jag?
Jag har en betalande klient, Agnes. Du är bara en medpassagerare.
Och nu ska du få en åktur med tant Raffi.
Hon ska fixa allt du behöver. Okej?
Är det nåt gott?
Det kan du ge dig på.
Har du kunnat vila?
Jag har försökt.
Jag är orolig för min pilot, att...
...han inte klarade det.
Vad har du råkat in i? Kan du berätta för mig?
Nej.
Jag ville aldrig dra in er i det här, Will.
Att komma hit var en desperat impuls.
Jag ångrar det redan.
Jag förstår.
Jag håller mig till att laga pizza.
Jag tänker bara på hur fint det vore om okunnighet om fara räckte
för att hålla den borta från våra kära.
Jag menade inte så.
Lukta.
Antareansk basilika.
Det växer som ogräs här. Det gör allting.
Jorden har regenerativa egenskaper, vilket var varför vi kom hit, förstås.
Den vilda skogsflickan!
Jag ska visa henne trädgården.
Hon läste hela Thads Viveen-lexikon på typ två minuter.
Två minuter? Det är 300 sidor långt.
Vi har inte träffats, Soji. Jag är Kestras pappa, Will.
- Hej, Will. - Hej.
Örlogskapten Riker och jag tjänstgjorde tillsammans på USS Enterprise.
Och du var visst den störste kommendörkaptenen nånsin.
"Störste kommendörkaptenen nånsin"? Vem har sagt det?
Du.
Jag? Jag måste ha druckit för mycket.
Hälsa din mamma att vi behöver fler tomater.
Trevligt att träffas.
På tal om att dricka, tillåter du?
- Varsågod. - Tack.
Jag tänker spekulera och säga rakt ut vad jag tror.
Du behöver inte berätta nåt för mig. Hur låter det?
Du är orolig för osynlighetssköldar. Alltså romulaner.
Och din oro och fruktan för vår säkerhet
säger mig att det är Tal Shiar.
Och det är inte du som flyr, utan hon.
Men varför?
Vad har stackars Soji gjort för att ådra sig deras vrede?
Har det att göra med det faktum att hon är android?
Och ingen vanlig android.
Jag skulle känna igen den där vickningen på huvudet... var som helst.
Flickan har Data i sitt DNA.
Därför är du här. Har jag rätt?
Bra gissat... för en pizzabagare.
Nu förstår jag varför du ville hemlighålla det.
En arrogans typisk för Picard.
Du beslutar om vilka som ska få ta risker eller inte.
Vilka som får veta saker eller inte.
Och det är naturligtvis alltid du.
- Will... - Det är okej,
på skeppets kommandobrygga.
Men nu har du med en tonåring att göra, mer eller mindre.
Det kan göra en människa väldigt ödmjuk.
Uppriktigt sagt...
...vet jag inte om du klarar det.
Kanske inte.
Där ser du. Småsteg.
Småsteg.
Har du nånsin sett en riktig tomat?
Den enda mat jag nånsin fått har kommit ur en replikator.
Smaka en.
Så här?
Ta en tugga.
Gott?
Den smakar så...
...äkta.
Äkta är mycket bättre.
Kestra, ge de här tomaterna till pappa. Och duka bordet, tack.
Det där var inte Viveen.
Harpanthi. Det talas av Tankehäxorna från Södra isen.
Jag har aldrig lärt mig mycket Viveen.
Hur många språk har Thad uppfunnit?
Elva. Tolv om man räknar Pahlplah, fjärilarnas språk.
Men det har inga ord, bara vingslag.
Det gillar jag.
Thad är född och uppvuxen på stjärnkryssare.
Ända sen han var väldigt liten
var han fascinerad av tanken att folk hade hemvärldar.
Betazed. Jorden.
Han ville ha en egen hemvärld, så han skapade en.
Ardani. Det betyder "hemma".
Ardani.
När Thad blev sjuk kom vi hit till Nepenthe.
Han stortrivdes här. Det blev hans hemvärld.
Vad led han av?
Mandaxisk neuroskleros, ett silikonbaserat virus.
Det är mycket ovanligt och går teoretiskt sett att bota.
Man behöver bara skapa en bakteriekultur med de infekterade cellerna
i en aktiv positronisk matris.
Men när Thad fick MN, fanns inga aktiva positroniska matriser.
Och ingen fick utveckla nya.
På grund av syntesförbudet.
Så du förstår, Soji, äkta är inte alltid bättre.
Kestra har berättat.
Hon sa att allt det här är nytt för dig. Att du är väldigt ny.
Det är bara en gissning. Jag vet egentligen inget alls.
Förutom att romulanerna av nån anledning är mycket intresserade av
att veta varifrån jag kommer.
Var jag skapades.
Nåja, en romulan, Narek.
Han lurade mig att tro att han tyckte om mig.
Jag trodde till och med att han älskade mig.
Jag litade på honom, men han lurade mig hela tiden.
Han försökte få mig att minnas information han behövde.
Sen försökte han döda mig.
Det måste vara svårt för dig att känna att du kan lita på nån nu.
Verkligen?
Ditt sätt att vara just nu, så känslig och förstående...
...får mig att lita mindre på dig.
Jag litar inte på dig eller Kestra. Och absolut inte på Picard.
Allt det här, om det verkligen händer,
kanske är ännu en bluff.
Det kanske inte är äkta. Som min barndom. Som mina föräldrar.
Du för mig till en vacker plats,
omger mig med varma, vänliga människor och god mat och...
Plågar dig. Förstör dig. Ja, du har rätt.
Allt det här är en invecklad intrig. Du borde inte lita på nån av oss.
Vänta!
Det hade räckt att säga: "Maten är serverad."
Gick det bra?
Hon kunde ha brutit av mig på mitten.
Jag bör väl vara uppmuntrad över att hon inte tog i.
- Småsteg. - Ja, sir.
Det här borde väl inte en skeppsadvokat säga, men det var på tiden.
Tänk dig för, imzadi.
Har du nån aning om vad den där unga kvinnan har gått igenom?
Vad hon går igenom nu? Vad romulanerna gjorde med henne?
För dig är tanken att allt det här kunde vara
ett knep eller en simulation befängd.
Men det är inget nytt för henne.
Du vet att du är verklig. Hon har inga skäl att tro det.
Hon har inga skäl att tro att hon själv är verklig.
Hennes tilltro var en brist i hennes programmering.
Hon har manipulerats, torterats. Själva hennes medvetande har våldförts.
Pappa.
Det jag behöver vara...
Du behöver vara Jean-Luc Picard.
Medkännande, tålmodig, nyfiken.
Och ytterligare en sak.
Användbar.
Låt oss hjälpa dig, Jean-Luc.
Låtsas att vårt middagsbord är uppdragsrummet på Enterprise.
Vi hittar en väg framåt. Tillsammans.
Inställ stort larm.
Bränd tomat.
Middagen är serverad.
Ska vi tillbaka till drottningcellen?
Jag hade glömt vilken kraft som finns dold där.
Eller så var jag rädd att jag skulle frestas använda den.
Men nu har jag lovat att beskydda och försvara xB: arna.
Jag svek dem alla. Jag var en idiot.
Vi ska ta ifrån dem Kuben för alltid.
Det låter som ett brott mot fördraget.
Trodde ni verkligen att ni inte var bevakade?
Och inte bara ett brott mot fördraget.
Öppet uppror.
Jag är tacksam.
Nu har jag rätt att döda dig.
Vänner, snälla ni. Välj att leva.
Jag medger...
...att jag inte väntade mig det här.
Det är inte så här Zhat Vash bekämpar Qowat Milat.
Om det är vad ni är.
För att aktivera drottningcellen behöver du en xB.
Det var hopplöst.
Men en stund trodde jag att jag kunde lyckas.
Tack för det.
Varsågod, vännen.
Vill du ha mer mjölk?
- Ja, tack. - Okej.
Choklad?
Det vore nog överdrivet.
Nåt sånt finns inte på Planet Raffi.
- Varsågod. - Tack.
Tack för att du är så snäll mot mig.
Du är en bra människa.
Tack.
Men jag är snarare resterna av en bra människa.
I nödfall kan man pussla ihop en bra människa temporärt
av bitarna, men...
Åh, Agnes, är det kris?
Är det Chris?
Nej.
Åh, Agnes, så dum jag är.
Det är Bruce Maddox.
Att se honom efter så många år. Och att genast tvingas mista...
Vad är det?
- Skuggan är tillbaka. - Vet du att det är samma en?
- Identisk warp-signatur. - Hur är det möjligt?
Vet inte. Jag ska pröva nåt annat. Få se om jag...
Är det blod?
Röd tårtglasyr.
Hallå.
Vi har en som mår dåligt här.
Du är snart bra. En till. Du är snart bra.
Min vilda skogsflicka. Med extra bunnicornkorv.
Tack.
Soji, välkommen till vårt hem.
- Tack. - Gäster får två.
- Imzadi? - En, tack.
Tycker du om pizza?
- Ja, det gör jag. - Bra.
Fortfarande ingen kontakt med Rios.
Om han inte kommer behöver jag ett annat skepp.
Du kanske hittar ett borta vid Infinity Lakes rymdflygplats,
om du är villig att vänta.
De flyger en gång i veckan, men oberoende aktörer är sällsynta.
Vi har kapten Crandall. Han har varit överallt mellan Qoonos och Tyken's Rift.
Påstår han.
Han har ett skepp, Inside Straight. Fast det är lite trasigt.
Det är Rupert Crandall också.
Men om han nu inte vore det,
vart tänker du fara med ditt rymdskepp?
Hem.
Narek, Tal Shiars agent på Artefakten,
visade mig en traditionell meditationsövning, Zhal Makh.
Han fick mig att tro att han ville hjälpa mig.
Men han använde det till att få ur mig information jag inte visste att jag hade.
Fick han informationen?
Jag var så dum. Ja, han fick den.
Vad gällde den?
När jag träffade din syster
hade hon just aktiverats av romulanernas första mordförsök.
Tills dess trodde hon liksom du att hon var människa.
Efter attacken upptäckte hon att hon besatt
en extraordinär försvarsförmåga, liksom du.
Soji, lyssna på klangen i min röst.
Känn hur min hjärtrytm fluktuerar.
Lägg märke till mina utvidgade pupiller.
Du kan lita på mig.
Tror du honom?
Jag vet att han tror att han inte ljuger.
Det betyder inte att jag tror honom.
- Jag har känt den mannen i 35 år, Soji. - Will.
Jag vill... Vi vill...
...hjälpa dig att komma hem igen.
Varför?
För att du skapades av en kvarleva av en vän, örlogskapten Data.
Vår mycket käre vän.
Och en jädra bra officerare.
Han gav sitt liv för att rädda mitt.
Men det är inte huvudskälet.
Innan din syster kom till mig
hemsöktes jag av mitt förflutna
och lät bara tiden gå.
Jag slösade bort mitt liv.
Men nu lever jag och har ett uppdrag,
vilket innebär att varken du eller nån annan kan hindra mig.
När jag gjorde Zhal Makh
tog Narek med mig djupt in i ett barndomsminne.
Det trodde jag i alla fall.
Han lät mig se in genom ett fönster i vad jag trodde var mitt barndomshem,
och frågade mig vad jag såg.
Jag sa att jag såg två röda månar och en himmel full av blixtar.
Han visste att du var syntetisk
och att dina barndomsminnen var implanterade.
Han sökte efter ett implanterat minne av en verklig plats.
När jag berättade om blixtarna och månarna
sa han: "Du har hittat hem."
Och sen försökte han döda mig.
- Tankar? - Maddox.
Han lämnade jorden direkt efter förbudet. Ingen lyckades hitta honom på 14 år.
Han kanske åkte till planeten med de två månarna.
Och återupptog arbetet med att skapa syntetiska livsformer.
Soji, du har en hemvärld.
Jag har en hemvärld. Mitt Ardani.
Picard, jag vill resa dit.
Ja, vi ska resa dit.
Men först måste vi identifiera och hitta planeten.
Jag vill inte förstöra stämningen, men det kan behövas mer än så.
Romulanerna har försprång, och de vet nog vart de ska.
Och med tanke på vad de gjorde med dig och din syster,
svävar din hemvärld i fruktansvärd fara.
Du borde nog kontakta Stjärnflottan, Jean-Luc.
Troligen. Men först måste jag ta reda på vart vi ska.
Den finns i Vayt-sektorn. Ghulion-systemet.
Planeten har inget namn, bara ett nummer.
Jag frågade kapten Crandall.
Det här är fånigt. Jag mår bra nu.
Jag åt en jättestor tårtbit.
Och sen en till. Sen började jag på en tredje...
Okej, lyssna. Jag tog dig hit för att jag behöver prata med dig.
Chris, du behöver inte säga nåt. Du och jag...
Jag skakade av mig skuggan igen.
Men om han hittar oss igen vet jag nog varför.
Tänk om Raffi spåras? Tänk efter.
Minns du hur mystiskt hon betedde sig innan vi kom till Freecloud?
Hela grejen med "farväl för alltid"?
Sen kommer hon tillbaka igen.
Utan förklaring. Vad gällde det? Vart tog hon vägen?
- Vem träffade hon? - Nej.
Jag vet. Jag vill inte tro att Raffi skulle förråda oss och äventyra våra liv.
Kanske nån... romulanerna...
...satte en spåranordning på henne utan hennes vetskap.
Det är inte Raffi.
Vadå, är det du?
Du har varit fast i La Sirena ända sen vi lämnade jorden.
Rios!
Helvete! Han är tillbaka.
Uranhybrid syntetiserad.
Varning, beroende på art, kan neurotoxiska effekter uppstå.
Du klarar det här.
Vad är problemet... Fan också.
Raffi, jag har en tanke till om hur vi hittar den här killen.
Men du kommer nog inte att gilla den.
Hur så? Ska du skicka ut mig genom luftslussen?
Jag hoppas verkligen inte det.
Kapten Rios, kan du komma till sjukhytten?
Är det Agnes? Har hon fortfarande magproblem?
Just nu är jag mer orolig för att hon är i koma.
FENRIS S.O.S. PÅBÖRJAD
De kom inom kommunikationsavstånd sent igår kväll.
Vi låter piloten skicka sina transponderkoder,
och jag ser till att omloppskontrollen inte ger honom problem.
Tack, Will.
Du har varit orolig för dem.
Det stämmer.
Så, hurdan är din nya besättning?
De är väl en ganska brokig skara.
Det har varit problem ända sen vi lämnade jordens omloppsbana.
Och det har visst fortsatt sen jag såg dem senast.
De... de verkar ha fler gamla problem än nån av er nånsin hade.
Men jag är den siste som borde säga nåt.
Vilket påminner mig?
Rios. Beräknad ankomst?
Samma som de två senaste gångerna du frågade. Rios, klart slut.
Han är lite grinig ibland.
Det... det är ett ord för det.
Har du nånsin funderat på att ge dig ut igen?
Tja, jag är fortfarande i reserven.
Det måste finnas ett väldigt bra skäl.
Jean-Luc...
...du har gjort mer än nog för att rädda planeter.
Och ingen skulle klandra dig om du stannar hemma
och låter andra se efter galaxen ett tag.
Särskilt med tanke på ditt...
...ditt tillstånd.
Ingen annan än jag, förstås.
Jag tyckte aldrig att du skulle gå i pension.
Och du hade rätt.
Härligt.
Tack, Will.
För vad?
För en massa saker.
Men idag, för att du inte försöker avråda mig från det här.
Tro mig, jag vet bättre.
Det, min vän...
...är utsiktslöst.
Hej.
Jag kommer att sakna dig.
Tack, detsamma.
Jag... jag förstår inte riktigt.
Men jag vet att ibland drabbas man av hemska saker.
Nåt hemskt hände mig också.
Det som hjälpte mig genom det var min mamma och pappa.
Du har inga föräldrar. Men du har kommendörkapten Picard.
Jag har inte Picard.
Men du kunde ha honom om du ville.
Och han kunde ha dig.
Ni kunde båda ha varandra.
Jag ska tänka på saken.
Vänta.
Du måste låtsas att den funkar.
Två att stråla upp.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson